“מֶטַא” הוא הראשון מארבעת “המשכנים השמימיים״ או…
עצמי
עצמי, אני
לַ”עֲצְמִי” חשיבות מרכזית בהגות הודו ובהגות הבודהיסטית בפרט. המילה הפאלי היא אטָּא, ובסנסקריט אָטְמָן. כמו בעברית, המילה מציינת כינוי שם חוזר כאשר, למשל, אדם מתייחס לעצמו (כותב בעצמו, שומר על עצמו וכולי).
בנוסף, בהגות הודו המילה מציינת לפעמים את המהות האולטימטיבית של האדם אשר חורגת אל מעבר לקיומו האינדיווידואלי. האטמן נחשב בהגות חוץ-בודהיסטית כמשהו שזהה עם ברהמן, עם הכוח היוצר של הקיום כולו. “עצמי” במקרה הזה הוא נשמה קבועה ונצחית וגילוי העצמי הוא הערובה היחידה לאושר. בניגוד למחשבה הוודית המפורשת באופנישדות, הבודהה כפר ברעיון הזה וטען שנשמה כזו אינה בנמצא ושחיפוש אחריה הוא עקר ומוביל לסבל. מתוך רעיון זה התפתחה התיאוריה של לא-עצמי (אנטא) בבודהיזם שזכתה לפיתוחים פילוסופיים מעניינים גם אחרי מותו של הבודהה.
עצמי / יצור חי / יחיד, המתויג בלבד על בסיס אחד או יותר מחמשת המִצרָפים (ע”ע). ה”אני” הוא היצור שמבצע פעולות וצובר קַרמה שלילית וחיובית, שמתנסה בפירותיהן של פעולות אלה, ונולד מחדש במעגלי הקיום. זהו ה”אני” שאינו קיים מעצם טבעו, ה”אני בלבד”.
1. הקדמה הבודהה עצמו אמר על “פטיצ’א-סמופאדא” (התהוות מותנית): “זה אשר רואה את “פטיצ’א-סמופאדא”, רואה את הדהרמה. זה אשר רואה את הדהרמה, רואה את “פטיצ’א-סמופאדא” (MN28) יותר מכך, הבנת “פ...
אפילו בתרגול הפשוט של התבוננות בשאיפה אחת ובנשיפה אחת, אנו יכולים לראות באיזו מהירות התודעה שועטת קדימה ומתחילה למלא את החלל עם סוגים שונים של מחשבות, תפיסות, דימויים, זיכרונות ופנטזיות. […]
לא ברור מתי הבודהה חי. המסורת הבודהיסטית, מתוך אינטרס ברור, מעוניינת להקדים את חייו ככל היותר: היפנים מתארכים את מותו ל- 949 לפנה”ס, הטיבטים ל- 881. הניסיון לעשות ממנו חכם […]
החודש ראה אור בעברית ספר שהוא מאורע ספרותי ורוחני מהמעלה הראשונה: שירת השורש של דרך האמצע (ה- Mūla-madhyamaka-kārikā), חיבורו המרכזי של נאגארג’ונה, שתורגם על ידי ד”ר אביתר שולמן (שמרצה באונ’ העברית ובאונ’ תל-אביב), […]
חלק א’ – המקום של האושר הנפלאפעם שמעתי מילים אלו של הבודהא כאשר הוא שהה בשראבאסטי, במנזר אנאתאפינדיקא שבחורש ג’אטא. באותו הזמן היתה עם הבודהא קהילה של 1,250 נזירים, כולם […]
חלק א’ – בודהיסאטבא אמיתי[1] פעם שמעתי מילים אלו של הבודהא כאשר הוא שהה במנזר שבחורש ג’אטא, בגן של אנאתאפינדיקא, ליד שראבאסטי, עם קהילה של 1,250 נזירים. יום אחד, כאשר הגיע […]
א. חשיבות 4 האמיתות הנאצלות הבודהא מעיד על עצמו: “כל תורתי הוא אודות סבל/ דוקהא וביטול הסבל/ דוקהא” (“דוקהא” – סבל, תסכול, אי-נחת, קושי לשהות עם מה שיש) ואותן ארבעת […]
פעם שמעתי מילים אלו של הבודהא כאשר הוא שכן במנזר אנאתאפינדיקא שבחורש ג’אטא, סמוך לשראבאסטי. מאוחר בלילה הופיע מלאך שאורו ויופיו מילאו את כל חורש ג’אטא בזוהר. לאחר שבירך את […]
פעם שמעתי מילים אלו של הבודהא כאשר הוא שהה במנזר שבחורש ג’אטא, בעיר שראבאסטי. באותו הזמן היה נזיר ששמו תארא, שפירושו ‘הנזיר הבכיר’, אשר תמיד העדיף להיות לבד. הוא תמיד […]
פעם שמעתי מילים אלו של הבודהא כאשר הוא שהה במנזר שבחורש ג’אטא, בעיר שראבאסטי. הוא קרא אליו את כל הנזירים והורה להם, “נזירים!” והנזירים ענו, “אנחנו כאן”. המבורך לימד, “אני […]
חלק א’ – לשכון באושר כאן ועכשיופעם שמעתי מילים אלו של הבודהא כאשר הוא שהה במנזר שבחורש ג’אטא, ליד שראבאסטי, המנזר שנתרם על-ידי התלמיד-שאינו-נזיר אנאתאפינדיקא. יום אחד, אנאתאפינדיקא בא אל […]
פעם שמעתי מילים אלו של הבודהא כאשר הוא שהה במנזר אנאתאפינדיקא שבחורש ג’אטא, בסמוך לעיר שראבאסטי. יום אחד הנזיר הנכבד שאריפוטרא אמר לנזירים, “חברים, היום אני רוצה לחלוק אתכם חמש […]
חלק א’ – מחלה אנושהפעם שמעתי מילים אלו של הבודהא כאשר הוא שהה במנזר שבחורש ג’אטא בגן של אנאתאפינדיקא, ליד שראבאסטי. באותו הזמן בעל-הבית אנאתאפינדיקא היה חולה אנושות. כאשר הנזיר […]