שלווה הינה “מצב תודעה” המאופיין בכך שהיא:…
מָאטָאג’וּרוֹ יָאגְיוּ היה בנו של סייף ידוע. אביו, שהאמין כי מיומנותו של בנו הייתה בינונית מכדי שיוכל להיות רב אמן באומנות זו, התכחש לו.
כך מָאטָאג’וּרוֹ הלך להר פוּטָארָה, שם מצא את הסייף המפורסם בּנזו. “ברצונך ללמוד סיוף בהדרכתי”? שאל בנזו. “לא תעמוד בדרישות”.
“ואם אעבוד קשה, כמה שנים יידרשו כדי שאהיה רב אמן?”, התעקש הצעיר.
“שארית חייך”, ענה בנזו.
“אני לא יכול לחכות כל כך הרבה”, הסביר מָאטָאג’וּרוֹ. “אני מוכן לצלוח כל קושי אם רק תסכים ללמד אותי. אם אהיה לך למשרת מסור, כמה זמן זה ייקח אז?”
“הו, אולי עשר שנים”, התרכך בנזו.
“אבי מזדקן, ועוד מעט אצטרך לדאוג לו”, המשיך מָאטָאג’וּרוֹ. “אם אעבוד עוד יותר קשה, כמה זמן זה ייקח לי?”
“הו, אולי שלושים שנה”, אמר בנזו.
“למה?” שאל מָאטָאג’וּרוֹ. “קודם אמרת עשר שנים ועכשיו אתה אומר שלושים שנה. אני מסכים לצלוח כל קושי כדי לשלוט באומנות זו בזמן הקצר ביותר!”
“ובכן”, אמר בנזו, “במקרה זה תצטרך להישאר אִתי למשך שבעים שנה. אדם הממהר כל כך כמוך להשיג תוצאות לעתים נדירות לומד מהר”.
“בסדר גמור”, הכריז הצעיר, בהבינו לבסוף שהוא ננזף על היותו חסר סבלנות, “אני מסכים”.
מָאטָאג’וּרוֹ הונחה לעולם לא לדבר על סיוף או על חרבות. הוא בישל עבור מורהו, שטף את הכלים, סידר את המיטה, ניקה את החצר, טיפח את הגינה, כל זאת ללא מילה אחת על סיף.
שלוש שנים חלפו. מָאטָאג’וּרוֹ המשיך לעבוד. הוא נעצב כשחשב על עתידו. הוא אפילו לא התחיל ללמוד את האומנות לה החליט להקדיש את חייו.
יום אחד בנזו התגנב מאחוריו ונתן לו חבטה חזקה עם חרב עץ.
ביום שלמחרת, בשעה שמָאטָאג’וּרוֹ בישל אורז, שוב בנזו זינק עליו בהפתעה.
לאחר מכן, יום ולילה, היה על מָאטָאג’וּרוֹ להגן על עצמו מהמהלומות הבלתי צפויות. לא היה רגע ביום שלא היה עליו לחשוב על טעמה של חרבו של בנזו.
הוא למד מהר כל כך שחיוכים באו בשפתיו של המורה. מָאטָאג’וּרוֹ היה לסייף הגדול ביותר בארץ.
פריטים נוספים
ספל תה
נַן-אִין, מורה זן יפני שחי בתקופת מֵייגִ’י (1868-1912) אירח פרופסור מאוניברסיטה שבא לחקור אודות זן. נן-אין הגיש תה. הוא מילא את ספלו של האורח, ואז המשיך למזוג. הפרופסור התבונן בתה […]
האומנם זה כך?
מורה הזן הַקוּאִין היה מפורסם ומהולל בקרב שכניו כאדם שחי חיים צנועים וענווים. בשכנות לו גרה נערה יפנית שלהוריה הייתה חנות מזון. יום אחד, ללא כל אזהרה, גילו הוריה שבתם […]
למצוא יהלום בדרך בוצית
גוּדוֹ היה המורה של הקיסר. למרות זאת, הוא נהג לנדוד ולהסתובב כפושט יד. פעם אחת, כשהיה בדרכו לאֶדו, המרכז התרבותי והפוליטי של האזור שבשליטת השוגון, הגיע לכפר קטן בשם טקנקה. […]
צייתנות
את דרשותיו של המאסטר בָּאנְקֵיי פקדו לא רק תלמידי זן אלא גם אנשים מכל המעמדות והעדות. הוא מעולם לא ציטט מכתבי הבודהיזם ומעולם לא סיפק תזות חינוכיות. תחת זאת, מילותיו […]
אם אתה אוהב, אהוב בגלוי
עשרים נזירים ונזירה אחת ששמה היה אֵשוּן תרגלו מדיטציה עם מורה זן כלשהו. אשון הייתה יפה מאד אפילו שראשה היה מגולח ושמלתה פשוטה. אחדים מהנזירים התאהבו בה בסתר. אחד מהם […]