“דוקהה” מתורגמת בדרך כל כסבל, וכן כקושי…
“נניח שהיה מלך או שר שמעולם לא שמע את צליל העוד. ובשמעו את צליל העוד הוא אמר, ‘מהו הצליל הזה, אנשים טובים – כה מענג, כה מפתה, כה משכר, כה מקסים, כה שובה לב?’ והם ענו, ‘זה, אדוני, נקרא עוד, שצלילו כה מענג, כה מפתה, כה משכר, כה מקסים, כה שובה לב.’ ואז הוא אמר להם, ‘לכו והביאו לי את העוד הזה.’
הם השיגו את העוד ואמרו, ‘הנה, אדוני, העוד, שצלילו כה מענג, כה מפתה, כה משכר, כה מקסים, כה שובה לב.’ אמר להם המלך, ‘די לי בעוד שלכם. הביאו לי רק את הצליל.’ ואז הם אמרו, ‘העוד הזה, אדוני, עשוי ממרכיבים רבים עד מאוד. באמצעות הפעולה של מרכיבים רבים הוא משמיע את צלילו: כלומר, בתלות בגוף, בעור, בצוואר, במסגרת, במיתרים, בגשר, ובמאמץ האנושי הנדרש. כך שהעוד הזה – שעשוי ממרכיבים רבים עד מאוד – משמיע את צלילו באמצעות הפעולה של מרכיבים רבים.’
ואז המלך ניפץ את העוד לעשר חתיכות, למאה חתיכות. לאחר שניפץ את העוד לעשר חתיכות, למאה חתיכות, הוא קילף אותו לשביבים. לאחר שקילף אותו לשביבים, הוא העלה אותו באש. לאחר שהעלה אותו באש, הוא צמצם אותו לאפר. לאחר שצמצם אותו לאפר, הוא זרה אותו ברוח עזה או הניח לו להישטף בזרם שוצף. ואז הוא אמר, ‘דבר מצער, העוד הזה – או מה שהוא לא יהיה – שכך אנשים הולכים שולל אחריו ונופלים בקסמו.’
באותו אופן, נזיר חוקר צורה, עד היכן שצורה יכולה להגיע. הוא חוקר תחושה… תפיסה… תצורות מנטליות… הכרה, עד היכן שהכרה יכולה להגיע. כאשר הוא חוקר צורה… תחושה… תפיסה… תצורות מנטליות… הכרה, עד היכן שהכרה יכולה להגיע, לא עולה בו שום מחשבה של ‘אני’ או ‘שלי’ או ‘אני הנני’.”
פריטים נוספים
מתוך הדרשה על ייצוב תשומת הלב
וכן, נזירים, הנזיר המתבונן בתופעות שוהה בתופעות ביחס לשבעת איברי החוכמה (bojjhaṅga[1]). וכיצד, נזירים, הנזיר המתבונן בתופעות שוהה בתופעות ביחס לשבעת איברי החוכמה? כאן, נזירים, כאשר יש בו את איבר […]
מתוך הדרשה על ההדרכה הארוכה לראהולה
ראהולה, תַרגֵל מדיטציה בדומה לאדמה. כאשר אתה מתרגל מדיטציה בדומה לאדמה, מגע נעים ומגע לא-נעים אינם משתלטים על התודעה ותופסים בה אחיזה, ואינם נשארים ומתקבעים בה. כשם שאנשים משליכים על […]
בתי הקדשה
לוּ כל בעלי התודעה, כל הסובלים בגופם ובנפשם יזכו באוקיינוס של אושר ושמחה בזכות חסד זה שצברתי. לו לא יסבול איש יחלה או יעשה רע לא יפחד ולא ימעיט […]
הדרשה אודות האהבה (Metta-sutta)
לאחר שהבין את המקום השקט, אותו יש לקיים בראש ובראשונה על-ידי פעילות מיטיבה – עליו להיות מסוגל, ישר, נכון, בעל דיבור טוב, רך וללא יוהרה, שבע רצון, אחד שקל […]
סוטרה סדאקה
שמעתי שפעם המבורך גר בין הסומבהאנים. ישנה עיר סומבהאנית הנקראת סדאקה. שם פנה המבורך אל הנזירים ואמר “נזירים!”. “כן, אדוני” ענו הנזירים. המבורך אמר: “פעם, נזירים, לוליין במבוק העמיד מוט […]